Електронне наукове видання
ПРОФЕСІЙНО ВАЖЛИВІ ЯКОСТІ ФАХІВЦІВ ГАЛУЗІ ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ЇХ ФОРМУВАННЯ ЗАСОБАМИ ФІЗИЧНОГО ВИХОВАННЯ
Попит на висококваліфікованих фахівців у галузі інформаційних технологій (ІТ) збільшується. У зв’язку з цим, перед системою вищої освіти стоїть важливе завдання якісної підготовки конкурентоспроможних фахівців, затребуваних у сфері IT‑послуг. У таких умовах зростає необхідність формування під час навчання у закладах вищої освіти професійно важливих якостей особистості фахівця. Мета – з’ясувати професійно значущі якості фахівців ІТ‑галузі та дібрати обґрунтовані засоби їхнього розвитку. Методи та організація. Проведено контент‑ аналіз 22 літературних джерел. Найважливіші такі якості, як емоційний інтелект (52,4 %) і активне самоудосконалення (37,6 %). Наступну за значущістю позицію експерти надають таким якостям, як здатність розв’язувати проблеми (32,9 %), наявність власної думки, самостійність, автономність та суверенність у прийнятті рішення (32,9 %), лідерство (18,8 %). Не менш важливим є уміння співпрацювати у команді, уміння налагоджувати комунікації (32,9 %), комунікабельність (28,2 %). Окрему групу утворили когнітивні показники (мислення, пам’ять, увага, уява) і темперамент (37,6–9,4 %). Креативність (28,2 %), педантичність і уважність до деталей (28,2 %) та гнучкість чи адаптивність (23,5 %) також мають неабияке значення для ІТ‑фахівця. Здатність до стратегічного планування (9,4 %) дещо поступається у значенні для побудови його професійної кар’єри в ІТ‑галузі. Частина фахівців вважають фізичні кондиції (18,8 %) та психофізичні якості (4,7–9,4 %) цінними для високої продуктивності праці ІТ‑спеціаліста. Деякі фахівці (по 4,7 %) серед важливих якостей ІТ‑фахівця називають надійність, критичне мислення, чесність, самоврядування, самовпевненість, міцну робочу етику та уміння керувати своїм часом. Висновки. Кількісна оцінка якостей, важливих для успішної роботи за фахом спеціаліста галузі ІТ‑технології, дала змогу виокремити як найважливіші такі якості, як емоційний інтелект і активне самоудосконалення. Усі професійно‑ важливі якості ІТ‑фахівця класифіковано на 5 груп: емоційний інтелект і активне навчання (52,4–37,6 %), комунікативність у поєднанні з самостійністю (32,9–28,2 %), когнітивні (37,6–9,4 %), психофізичні (18,8–4,7 %) та група таких якостей, як лідерство, гнучкість / адаптивність, креативність / винахідливість, уважність до деталей (18,8–28,2 %). Для поліпшення важливих для професії ІТ‑фахівця якостей варто рекомендувати удосконалити навчальний процес з фізичного виховання, збільшити частоту занять з фізичного виховання і їх інтенсивність або проводити додаткові заняття у секціях. Обґрунтованими засобами, які сприятимуть формуванню професійно‑в ажливих якостей фахівців галузі інформативні технології, є засоби для розвитку спритності і витривалості, спортивні ігри, вправи з йоги, оздоровчої гімнастики. Цим засобам варто надавати перевагу на заняттях.
ОСНОВНІ ПЕРЕШКОДИ ДЛЯ ЕФЕКТИВНОГО ВИКОРИСТАННЯ СПОРТИВНИХ ОБ’ЄКТІВ «ОРЛИК» У СІЛЕЗІЇ
Оздоровчі та спортивні об’єкти є важливим елементом не тільки в підготовці спортсменів, а й у заняттях руховою активністю, що необхідно для збереження здоров’я людини. Важливими чинниками, які стримують використання спортивних і оздоровчих споруд, типу «Орлики», є певні перешкоди для їх користувачів. Метою дослідження була спроба виявити основні бар’єри, що перешкоджають використанню спортивних споруд «Орлик» в Сілезії (Польща). У Сілезькому воєводстві є 175 об’єктів, створених у межах програми уряду та місцевого самоврядування «Мій дитячий майданчик Орлик‑2012», 78 із них функціонують у Центральному субрегіоні. Для нашого дослідження обрано 24 об’єкти. Польові дослідження проводили з квітня до вересня 2018 року у різний час дня та тижня у формі анкетування. Збирання дослідницького матеріалу відбувалося під час відвідування інтерв’юером спортивного об’єкта. Опитування було добровільним та анонімним. Обстежено 444 особи (19 жінок та 425 чоловіків). 258 осіб мали менше ніж 26 років, решта респондентів, тобто 186 людей були старші 26 років, 250 респондентів – учні шкіл різного рівня: 130 осіб із початкових шкіл, 114 – із молодших, 6 із середніх. На основі опитування встановлено, що найпоширенішою причиною, яка перешкоджає використанню об’єктів «Орлик» є відсутність необхідного часу. Таку відповідь дали 83 особи, що становить 18,7 % від усіх опитаних. Інші причини, вказані в анкетах (проблеми зі здоров’ям, важкий доступ до спортивного об’єкта, небажання займатися руховою активністю, фінансовий стан, брак необхідної інформації тощо), задекларовані у дуже незначній кількості анкет. Також аналіз результатів досліджень показав, що програма «Мій майданчик Орлик‑2012» у регіоні Сілезького воєводства довела свою ефективність і повинна бути продовжена.
АНАЛІЗ ПОКАЗНИКІВ ГЕМОДИНАМІКИ ОРГАНІЗМУ ЛЮДИНИ З ВИКОРИСТАННЯМ ПРОГРАМНО- АПАРАТНОГО ЗАСОБУ «РИТМ» ТА РЕОКАРДІОГРАФІЇ
Для аналізу показників гемодинаміки спортсменів, які слугують індикаторами функціональної підготовленості та адаптації до фізичних навантажень, доцільно використовувати доступні розрахункові методи. Для цього був створений програмно-а паратний засіб «Автоматизований комплекс аналізу варіабельності серцевого ритму та основних показників гемодинаміки людини» (ПАЗ «Ритм»). Метою наших досліджень було порівняння показників гемодинаміки організму людини, отриманих з використанням ПАЗ «Ритм» та методу реокардіографії. Учасниками дослідження були четверо осіб чоловічої статі віком 20–21 рік, без спортивних розрядів. Вимірювання виконували у стані спокою, після виконання фізичних навантажень різної потужності та у період відновлення. Показники гемодинаміки розраховували з використанням програмного забезпечення ПАЗ «Ритм» на основі даних частоти серцевих скорочень та артеріального тиску, а також визначали за методом грудної тетраполярної реографії за допомогою реографа ReoCom Standard. Виявлено, що систолічний об’єм крові (СОК) під впливом фізичних навантажень зростає пропорційно до збільшення їхньої потужності. Абсолютні величини СОК, отримані з використанням ПАЗ «Ритм» чи реографічного комплексу ReoCom Standard, не відрізняються більш ніж на 9 мл, ця різниця була статистично недостовірною (Р>0,05). Підвищення хвилинного об’єму крові (ХОК) під впливом фізичних навантажень становило 60–140 % за даними ПАЗ «Ритм» та 35–107 % за даними ReoCom Standard. Часова динаміка змін ХОК була аналогічна у випадку обох засобів, різниця досягала рівня статистичної достовірності (Р<0,05) лише в одному випадку. Упродовж усього періоду вимірювання не було виявлено статистично достовірної різниці між величинами периферичного опору судин, отриманих різними засобами (Р<0,05). Отримані результати вказують на те, що алгоритми розрахунку змін основних показників гемодинаміки організму людини, реалізовані у ПАЗ «Ритм», дають змогу відображати динаміку змін цих показників під впливом фізичних навантажень та у період відновлення аналогічно до апробованих реографічних методик дослідження.
ВПЛИВ СОЦІАЛЬНО-ДЕМОГРАФІЧНИХ ЧИННИКІВ, СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ І КОМПЕТЕНТНОСТЕЙ НА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ЛЮДЕЙ ЛІТНЬОГО ВІКУ З УКРАЇНИ
Розуміння чинників, які впливають на якість життя, має вирішальне значення длярозроблення заходів поліпшення добробуту людей похилого віку та відтермінування вікових змін. Мета роботи– оцінити вплив соціально-д емографічних чинників на якість життя літніх людей. У дослідженні взяли участь 158 осіб, середній вік учасників – 65,6±6,4 роки. Для оцінювання якості життя використано опитувальник SF 36. Показники визначено за шкалами «Фізична активність», «Роль фізичних проблем в обмеженні життєдіяльності», «Рівень болю», «Життєздатність», «Соціальна активність», «Роль емоційних проблем в обмеженні життєдіяльності», «Загальний стан здоров’я», «Психічне здоров’я». Для обчислення двох складників (загального фізичного компонента і загального психічного компонента) застосовано показники шкал. Щоб визначити важливі соціально- демографічні чинники, що впливають на якість життя, використано регресійний аналіз. За результатами аналізу виявляли відношення шансів (OR) і довірчі інтервали (СI). Виявлено суттєву різницю між якістю життя чоловіків і жінок за результатами аналізу загального психічного і фізичного благополуччя. Більшість показників якості життя не відрізнялися у респондентів, які належать до різних вікових груп, відмінності можна було спостерігати лише за шкалами «Фізична активність» і «Роль фізичних проблем в обмеженні життєдіяльності». Результати аналізу встановили різницю в якості життя серед осіб із різним освітнім рівнем. Особи з вищим освітнім рівнем мали ліпші показники за всіма шкалами. Люди похилого віку, які проживають з сім’єю, також мали високі значення благополуччя. Статистично достовірні відмінності (р<0,001) спостерігали за шкалами «Соціальна активність», «Психічне здоров’я», «Вплив емоційних проблем на щоденну діяльність». Високу якість життя літні люди пов’язують не лише з відсутністю захворювань, задоволеністю життям, а й здатністю самостійно виконувати повсякденні заняття, здійснювати вибір самостійно і не залежати від допомоги інших. Важливими детермінантами якості життя були вік, стать, умови проживання, сімейний стан і освітній рівень респондентів.
ВПЛИВ НАВЧАЛЬНОГО НАВАНТАЖЕННЯ НА ЗОРОВУ СЕНСОРНУ СИСТЕМУ СТУДЕНТІВ I–II КУРСІВ ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Наше дослідження проведено у зв’язку з тенденцією до зростання захворюваності серед студентської молоді за останні п’ять років. Для дослідження було проведено аналіз актів медичних обстежень стану здоров’я студентів І–ІІ курсів. Мета – виявити захворювання зорової сенсорної системи у студентів закладу вищої освіти. Завдання: провести аналіз актів медичних обстежень та визначити відсоток студентів, зарахованих до офтальмологічної групи, виявити захворювання зорового аналізатора, які найчастіше трапляються у студентів І та ІІ курсів. Результати: виявлено, що за досліджуваний період на І курсі офтальмологічна група є найчисельнішою серед інших груп захворювань і становить 65,3 % студентів, а на ІІ курсі становить 48,7 %. Основними найбільш поширеними патологіями зору у студентів є міопія різного ступеня та астигматизм. Унаслідок патології очей з’являється комплекс рухових недоліків, зумовлених зниженням гостроти зору, що ускладнює орієнтування особи у просторі, затримує формування рухових навичок, призводить до зниження рухової та пізнавальної активності. Сьогодні високий рівень поширеності міопії в Україні й усьому світі набуває особливої медико-с оціальної значущості у зв’язку з тим, що виникає загроза здоров’ю та якості життя студентської молоді та осіб працездатного віку.
ІНФОРМАЦІЙНО-КОМУНІКАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ В СИСТЕМІ ОЛІМПІЙСЬКОЇ ОСВІТИ ФАХІВЦІВ ІЗ ФІЗИЧНОЇ КУЛЬТУРИ ТА СПОРТУ
Інформатизація суспільства зумовлює використання інформаційно-комунікаційних технологій у всіх суспільних сферах, зокрема у сфері освіти. Для забезпечення нової стратегії суспільного розвитку сучасні вимоги до вищої освіти базуються на знаннях, уміннях та навичках використання ІКТ. Тож масштабна структура інформаційних технологій упроваджується в закладах вищої освіти, зокрема, освітній процес студентів закладів вищої освіти з фізичної культури і спорту та систему підготовки спортсменів. Одним із важливих освітньо-в иховних компонентів молодого покоління виступає олімпійська освіта як педагогічний процес формування всебічно розвиненої, гуманістичної особистості на основі ідеалів і цінностей олімпізму та система знань про олімпійський спорт та олімпійський рух. Для підвищення ефективності освітньо- виховного процесу та розв’язання соціально- педагогічних завдань триває пошук нових форм, засобів, методів та напрямів упровадження олімпійської освіти. Саме тому набуває популярності впровадження інформаційно- комунікаційних технологій у систему олімпійської освіти.
ВИКОРИСТАННЯ ЗАНЯТЬ ЙОГОЮ У РЕКРЕАЦІЙНО-ОЗДОРОВЧІЙ ДІЯЛЬНОСТІ РІЗНИХ ГРУП НАСЕЛЕННЯ
У статті досліджено заняття йогою як один із видів рухової активності. З’ясовано, що заняття йогою позитивно впливають на роботу дихальної системи, розвивають гнучкість суглобів і почуття рівноваги при невеликій витраті фізичної енергії, стимулюють роботу внутрішніх органів і зумовлюють їх гармонійне функціонування. Систематичне виконання комплексів гімнастики сприяє не тільки поліпшенню здоров’я, а й підтримці енергетичного потенціалу організму на високому рівні. Метою роботи було визначити ставлення осіб молодого віку до оздоровчих занять йогою. Дослідження проведено на базі студії Yoga Sadhana м. Львова, в якому взяло участь 35 відвідувачів йога-студії категорії «група для початківців». Для розв’язання завдань використано такі методи дослідження: теоретичний аналіз та узагальнення даних наукової і методичної літератури; документальний метод; соціологічні методи (опитування); методи математичної статистики. Визначено, що найбільша кількість осіб (63,0 %) дізналася про можливість займатися йогою від друзів, родичів, знайомих; 20,0 % опитаних отримали інформацію через інтернет, телебачення та соцмережі, 17,0 % клієнтів – з рекламних оголошень. Було визначено, що заняття йогою користуються популярністю в осіб різної статі. Зокрема, заняття відвідують як жінки (66 %), так і чоловіки (34 %). Виявлено, що 42 % осіб займається йогою, щоб поліпшити стан здоров’я; 25 % опитаних – для покращення фігури та постави; 19 % респондентів – щоб сприяти розвиткові фізичних якостей, 14 % осіб займаються для загартування. Під впливом оздоровчих занять йогою 49 % осіб визначили свій стан здоров’я як добрий; 34 % опитаних стверджують, що їхній стан здоров’я є відмінним; задовільним свій стан здоров’я вважає 14 % респондентів та 3 % осіб було важко відповісти.
ФІЗИЧНА ПІДГОТОВЛЕНІСТЬ КУРСАНТІВ ВИЩИХ ВІЙСЬКОВИХ НАВЧАЛЬНИХ ЗАКЛАДІВ СПЕЦІАЛЬНОСТІ ІНЖЕНЕРНИХ ВІЙСЬК
Інженерні війська є одним із дуже важливих родів Сухопутних військ Збройних сил України. Саме інженерні війська першими освоювали новітні засоби ведення війни, упроваджували їх в арсенал армії. На сьогодні вже проведено значну кількість досліджень фізичної підготовленості військовослужбовців різних військових спеціальностей. Організаційно- методичні аспекти проведення фізичної підготовки з курсантами військових навчальних закладів ще добре не відпрацьовані. Мета – встановити динаміку рівня фізичної підготовленості курсантів інженерного профілю за період навчання у військовому інституті. Завдання: визначити специфіку і характер рухової діяльності військових фахівців; дослідити рівень і особливості фізичної підготовленості курсантів різних військових спеціальностей підрозділів інженерних військ; визначити рівень розвитку фізичних якостей курсантів різних курсів і окремих спеціальностей. Методи дослідження. Дослідження проведено з курсантами 1–4 курсів Національної академії сухопутних військ. Застосовано такі методи – вивчення літературних джерел, відомостей спеціальної літератури; теоретичний аналіз і синтез; методи рухових тестів; методи математичної статистики. Проведено оцінювання динаміки фізичної підготовленості курсантів двох основних категорій спеціалізації – інженерів- механіків і інженерів- командирів – виявило, що результати за фізичними вправами від курсу до курсу зростали і змінювалися практично ідентично. Висновки. 1. Інженерні війська, як один з важливих родів військ минулих і сучасних бойових баталій, нараховує велику кількість військових спеціальностей. Вони відрізняються спектром виконуваних завдань і фізичними навантаженнями, які супроводжують рухову діяльність різних спеціалістів інженерних військ. При організації фізичної підготовки курсантів у військових закладах не враховано специфіку майбутньої професійної діяльності спеціалістів інженерних військ. 2. Офіційно зарахування у військові заклади, де готують кадри для підрозділів інженерних військ, проводиться за двома категоріями – командири інженерних підрозділів і інженери- механіки, хоч у процесі навчання курсанти оволодівають багатьма різними спеціальностями: сапери, механіки різноманітних приладів і спеціального обладнання, водії і оператори спеціальних машин, енергетики і електрики та ін. 3. Проведене дослідження виявило, що рівень фізичної підготовленості курсантів поступово підвищується від першого до випускного курсів і практично не відрізняється від рівня курсантів інших військових спеціальностей. Водночас спеціальна спрямованість додаткових занять дає позитивний результат (на прикладі силової підготовки курсантів).
ХАРАКТЕРИСТИКА ОКРЕМИХ СПЕЦИФІЧНИХ КОМПОНЕНТІВ СПРИТНОСТІ
Спритність є комплексною фізичною якістю, розвиток якої створює умови для швидкого засвоєння різних видів рухової активності людини. Ця фізична якість потрібна в повсякденному побуті, спорті, життєдіяльності, праці. Особливо це важливо в сучасних умовах, під час зростання науково- технічного прогресу, технологізації й автоматизації багатьох сфер життя. Спритність є базою для розвитку інших фізичних якостей. У статті розглянуто здатність диференціювати просторові та часові характеристики рухів як важливий компонент розвитку спритності. Для якісного виконання рухових завдань різної координаційної складності, що супроводжують людину в повсякденному житті, потрібно володіти специфічними навичками, що дають змогу забезпечити швидке досягнення поставленої мети. Ми виокремили компоненти спритності, розвиток яких надає учням певні переваги у процесі навчання рухових дій. Досягти високих результатів у руховій діяльності можна лише за умови, якщо учень оволодіє здатністю оцінювати й тонко регулювати динамічні, часові і просторові параметри рухів. За результатами теоретичного аналізу, визначено та проаналізовано різновиди здатності диференціювати просторові та часові характеристики рухів. На нашу думку, найбільш важливим у процесі фізичного виховання є розвиток «відчуття простору» та «відчуття часу». Простір і час є універсальними, базисними категоріями в пізнанні дитиною предметного, природного й соціального середовища, успішному оволодінні нею різними видами діяльності, розвитку соціальної адаптації. Ураховуючи невелику кількість досліджень та публікацій на вказану тему, ми вважаємо, що робота у цій сфері є актуальною. У результаті аналізу літературних джерел визначено, що сучасна теорія і методика фізичного виховання дітей молодшого шкільного віку не враховує можливості формування здатності диференціювати просторові та часові характеристики рухів для пришвидшення розвитку спритності. У цей період у дітей легко формуються рухові вміння і навички. Тож у нашому дослідженні розглянуто важливість удосконалення «відчуття простору» та «відчуття часу» у дітей 8–10 років, як сенситивного періоду для розвитку цих видів здатності диференціювати просторові і часові характеристики рухів та спритності в цілому.
ОЦІНЮВАННЯ ЯКОСТІ УКЛАДАННЯ ТА ЗАПИСУВАННЯ СТЕНОГРАМ ШВИДКІСНИХ СПЕЦІАЛЬНИХ ВІДРІЗКІВ РАЛІЙНИМИ ЕКІПАЖАМИ НА РІЗНИХ ЕТАПАХ ЇХ БАГАТОРІЧНОГО СПОРТИВНОГО ВДОСКОНАЛЕННЯ
Мета – з’ясувати якість укладання й записування швидкісних стенограм ралійними екіпажами на різних етапах їх багаторічного спортивного удосконалення та виявити елементи змісту укладання й форми записування стенограм, оцінки яких істотно відрізняються. Методи – фотознімання, документальний метод, класифікація, порівняння та узагальнення, методи математичної статистики. Результати – з’ясовано, що між сумарними оцінками якості стенограм екіпажів різних груп (29,19±0,88 – для етапу максимальної реалізації індивідуальних можливостей (МРІ), 26,06±1,21 – для етапу підготовки до вищих досягнень (ПВД) та 21,69±0,60 – для етапу спеціалізованої базової підготовки (СПБ) існує статистично достовірна різниця. Це стосується й підсумкових оцінок змісту укладання й форми записування стенограм екіпажами різних груп (за винятком оцінок форми записування стенограм екіпажами груп СБП та ПВД). Виявлені статистично достовірні відмінності між оцінками окремих показників форми записування стенограм екіпажів груп МРІ та ПВД порівняно з групою СБП (характеристики довгих і складних поворотів та їх зв’язок, опис поздовжнього профілю дороги, позначення місць можливих стрибків і «викидів» автомобіля, способи об’єднання поворотів у групи й у серії, команд різати (підрізати, різати глибоко) або не зрізати повороти узбіччями та вживання специфічних виразів і слів). Між оцінками елементів форми записування стенограм статистично достовірні відмінності виявлено лише при порівнянні стенограм екіпажів групи МРІ із стенограмами екіпажів групи СБП (наявність на сторінці бокових полів, закінчення кожної сторінки, яка перегортатиметься, істотною прямою ділянкою та співвідношення висоти цифр, що означають віддалі та категорії складності поворотів. Між оцінками елементів змісту укладання стенограм екіпажами груп МРІ та ПВД такі відмінності виявлено лише для згаданих вище останніх чотирьох. Між оцінками елементів форми записування стенограм екіпажами груп ПВД та СБП статистично достовірні відмінності виявлено для закінчення кожної сторінки, яка перегортатиметься, істотною прямою ділянкою, способу кодування правих та лівих поворотів, способів виділення в стенограмі важливих місць та відокремлення порцій інформації між собою. Висновки – отримані нами наукові дані в основному не суперечать результатам досліджень інших авторів. За останні п’ять років загальні оцінки стенограм як висококваліфікованих екіпажів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей, так і початкуючих екіпажів на етапі спеціалізованої базової підготовки, дещо знизилась в основному за показниками змісту укладання стенограм, в той час як форма їх записування істотно покращилась. З’ясовано, що оцінка якості укладання й записування ралійних стенограм об’єктивно залежить від етапу багаторічного спортивного вдосконалення ралійних екіпажів. Уперше виявлено відстаючі показники якості укладання й записування ралійних стенограм екіпажами середньої та високої кваліфікації порівняно з висококваліфікованими екіпажами та розроблено рекомендації стосовно удосконалення стенограмної підготовки ралійних екіпажів на різних етапах багаторічного удосконалення.
ЗДОРОВ’ЯЗБЕРЕЖНИЙ КОНТЕКСТ ХОРЕОГРАФІЧНОГО МИСТЕЦТВА
У статті розглянуто і схарактеризовано основні функції хореографічного мистецтва, завдяки яким розв’язують проблему збереження здоров’я молодого покоління. Мета дослідження полягала у визначенні основних функцій хореографічного мистецтва, необхідних для збереження здоров’я дітей і молоді. У роботі використано такі методи дослідження: теоретичний аналіз та узагальнення літературних джерел, індукція та дедукція, абстрагування, порівняння, класифікація та систематизація. Визначено і схарактеризовано естетичну, освітню і пізнавальну, виховну, психофізіологічну, комунікативну, релаксаційну, реабілітаційно-в ідновлювальну, розвивальну, мотиваційну та організаційну функції хореографічного мистецтва. Установлено, що здоров’язбережні функції хореографії дають змогу не тільки виховати гармонійну особистість, й розв’язати проблеми, пов’язані зі здоров’ям молодого покоління.
ЯКІСТЬ ЖИТТЯ В ОСІБ ІЗ ХРОНІЧНИМ ОБСТРУКТИВНИМ ЗАХВОРЮВАННЯМ ЛЕГЕНЬ
Хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) залишається однією з основних причин інвалідизації та смертності в різних країнах світу. Системні прояви ХОЗЛ погіршують фізичний і психічний стан пацієнта, знижують рівень його функціонування. Розуміння зв’язку між якістю життя осіб із ХОЗЛ та різними соціально- демографічними та клінічними характеристиками дає змогу точніше прогнозувати перебіг захворювання, розвиток симптомів, майбутню втрату працездатності, дозволяє передбачати ефективність фізичної терапії та програм легеневої реабілітації. Мета роботи – охарактеризувати параметри якості життя пацієнтів із ХОЗЛ та виявити їх зв’язок із клінічними і соціодемографічними показниками. Матеріали та методи дослідження. У дослідженні взяв участь 41 пацієнт із підтвердженим діагнозом ХОЗЛ. Критеріями включення були стабільний перебіг ХОЗЛ або не менше ніж 2 тижні тому перенесене загострення. Проведено антропометрію, спірометрію, пульсоксиметрію, тонометрію, клінічне тестування. Для анкетування використано Опитувальник госпіталю св. Георгія для оцінювання дихальної функції пацієнтів із ХОЗЛ (St. George’s Respiratory Questionnaire, SGRQ-С), Модифікований опитувальник Британської медичної наукової ради (Modified Medical Research Council Dyspnea Scale, mMRC), Госпітальну шкалу тривоги та депресії (Hospital Anxiety and Depression Scale, HADS), Клінічний опитувальник щодо хронічного обструктивного захворювання легень (Clinical COPD Questionnaire Score, CCQ), Модифіковану шкалу задишки BORG. Для статистичної обробки даних використано описову статистику, кореляційний та регресійний аналізи. Результати. Практично усі пацієнти характеризували свій стан здоров’я як задовільний або поганий. Суб’єктивне оцінювання стану здоров’я осіб із ХОЗЛ пов’язана з показниками артеріального тиску, результатами шкал BORG, mMRC та CCQ. Якість життя пацієнтів із ХОЗЛ становила 50,8±14,8 % від максимального значення. Виявлено кореляційні зв’язки між показниками субшкал якості життя та віком, статтю, наявністю роботи у пацієнта, тривалістю та частотою захворювання, резервним об’ємом вдиху, об’ємом форсованого видиху за першу секунду, індексом Тіфно, максимальною об’ємною швидкістю на рівні 50 % видиху, задишкою, рівнем тривожності та депресії. До моделі прогнозування загального показника якості життя ввійшли чотири статистично значущі фактори – показник тривожності (β=42,509), ЕГКвд (β= –69,908), частота загострень (β=104,249) та рівень задишки, визначений за методикою CCQ (β=20,358). Висновки. Суб’єктивна оцінка стану здоров’я не корелює з показниками функціонального стану кардіореспіраторної системи та соціодемографічними характеристиками. Показники якості життя пов’язані з соціодемографічними та клінічними даними, а також результатами спірометрії. Загальний показник якості життя на 79,8 % можна пояснити проявом симптомів ХОЗЛ та кількістю загострень, наявними функціональними обмеженнями та проявами психосоціальної дисфункції, що загострюється симптомами тривоги.
УДОСКОНАЛЕННЯ ЗМІСТУ ХОРЕОГРАФІЧНОЇ ПІДГОТОВКИ В СПОРТИВНІЙ АЕРОБІЦІ НА ЕТАПІ ПОПЕРЕДНЬОЇ БАЗОВОЇ ПІДГОТОВКИ
У дослідженні виявлено напрями удосконалення хореографічної підготовки в спортивній аеробіці. Мета: підвищення ефективності хореографічної підготовки у спортивній аеробіці на етапі попередньої базової підготовки. Матеріали й методи: теоретичний аналіз і узагальнення даних наукової, методичної та спеціальної літератури, документальних матеріалів, педагогічні спостереження, опитування. Результати: аналіз отриманих даних дав змогу окреслити напрями вдосконалення змісту хореографічної підготовки на етапі попередньої базової підготовки в спортивній аеробіці: створення новітніх методик хореографічної підготовки, удосконалення нормативних документів, урахування специфіки та тенденцій розвитку спортивної аеробіки під час розроблення програмного забезпечення хореографічної підготовки; розроблення системи контролю за хореографічною підготовленістю; удосконалення засобів виховання виразності, удосконалення композицій змагальних програм. Висновки. Удосконалено зміст хореографічної підготовки спортсменів на етапі попередньої базової підготовки зі спортивної аеробіки, в якому було дібрано засоби і методи підвищення хореографічної підготовленості спортсменів віком 12–14 років відповідно до вимог виду спорту, встановлено оптимальний обсяг навантаження; упроваджено засоби виховання виразності та методику вдосконалення змагальних композицій, розроблено засоби і методи контролю хореографічної підготовленості спортсменів.
ЕФЕКТИВНІСТЬ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОЇ ПРОГРАМИ ФІЗИЧНОЇ ПІДГОТОВКИ КУРСАНТІВ ВІЙСЬКОВОГО КОЛЕДЖУ З УРАХУВАННЯМ КАТЕГОРІЙ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦІВ
Особливості сучасної бойової діяльності Збройних сил України вимагають від вій- ськовослужбовців високого рівня фізичної підготовленості та військово- прикладних навичок, тому постає необхідність більш якісної підготовки курсантів – майбутніх командирів різної ланки до подальшої професійної діяльності. Організації освітнього процесу, з початку бойових дій у нашій державі, зазнала значних змін, адже абітурієнтами під час вступу до військового коледжу були лише юнаки з числа цивільної молоді, але на сьогоднішній момент до навчального закладу вступають також військовослужбовці служби за контрактом. Ці зміни зумовили те, що з першого дня після вступу в одній навчальній групі (підрозділі) навчаються курсанти з різним рівнем базової військової та фізичної підготовки – цивільна молодь, яка має нижчий рівень військової та фізичної підготовленості порівняно з військовослужбовцями служби за контрактом. Мета дослідження: визначити вплив програми з фізичної підготовки курсантів військових коледжів з урахуванням категорій військовослужбовців на їхній рівень загальної фізичної підготовленості. В експерименті взяли участь 158 курсантів військового коледжу, віком 17–21, зі статистично однаковими показниками фізичної підготовленості на початку дослідження, з них: контрольна група n=78 та експериментальна група n=80. Результати дослідження щодо визначення динаміки рівня загальної фізичної підготовленості курсантів Військового коледжу сержантського складу показали, що курсанти, які займались за авторською програмою з фізичної підготовки, достовірно кращі, порівняно з КГ (t=2,07–2,74; р<0,05–0,01). Крім того, визначено, що в контрольній групі протягом експерименту відсутнє достовірне поліпшення результатів із перевірених вправ (р>0,05). Результати дослідження рівня загальної фізичної підготовленості курсантів Військового коледжу сержантського складу показали, що в курсантів експериментальної групи упродовж експерименту відбулося достовірне поліпшення результатів за вправами: підтягування на перекладині (t=2,94; р<0,05), човниковий біг 4×100 м (t=2,74; р<0,05) та в бігу на 3000 м (t=2,10; р<0,05), що також свідчить про ефективність авторської програми з фізичної підготовки курсантів військового коледжу з урахуванням категорій військовослужбовців.
ВПЛИВ СЕКЦІЙНИХ ЗАНЯТЬ ІЗ ВОЛЕЙБОЛУ НА ДИНАМІКУ ПОКАЗНИКІВ ФІЗИЧНОЇ ПІДГОТОВЛЕНОСТІ СТУДЕНТОК ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ
Роботу присвячено ефективності секційних занять із волейболу студенток у закладі вищої освіти. Мета дослідження – виявити зміни показників фізичної підготовленості під впливом секційних занять з волейболу в дівчат віком 18–19 років в умовах закладу вищої освіти. Основне завдання полягає у визначенні ефективності впливу програми секційних занять із волейболу для студенток віком 18–19 років закладу вищої освіти на рівень їхньої фізичної підготовленості. Методи дослідження: аналіз і узагальнення наукової і методичної літератури та документальних матеріалів; педагогічний експеримент; тестування загальної та спеціальної фізичної підготовленості; комп’ютерна програма «ОБЕРІГ»; методи математичної статистики. Дослідження проведено на базі Запорізького національного університету, у ньому взяли участь дівчата віком 18–19 років, які впродовж другого курсу займалися за програмою секційних занять із волейболу. Проаналізовано зміни основних показників фізичної підготовленості у студенток віком 18–19 років під впливом секційних занять із волейболу в закладі вищої освіти. Виявлено відсутність суттєвого підвищення рівня показників загальної фізичної підготовленості та деяких показників спеціальної фізичної підготовленості, що свідчить про необхідність удосконалення програми секційних занять із волейболу для студенток- дівчат віком 18–19 років.
СПОРТИВНА МЕДИЦИНА В КОНТЕКСТІ ПРАВОВИХ ВІДНОСИН СФЕРИ СПОРТУ
У статті автори ставлять завдання розглянути становлення і розвиток одного з інститутівспортивного права – спортивної медицини. На основі аналізу значної кількості досліджень і публікацій українських та закордонних авторів обґрунтовано основний тезис, який полягає в тому, що спортивна медицина є одним із розвинутих інститутів не тільки в праві зарубіжних країн, але і у вітчизняному спортивному праві. Основне правове регулювання спортивної медицини відбувається на основі національних відомчих нормативно- правових актів.
СУЧАСНІ СПОРТИВНІ СПОРУДИ ЗАКЛАДІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ ВЕЛИКОЇ БРИТАНІЇ ТА АВСТРАЛІЇ
У статті відображено сьогодення спортивної інфраструктури низки університетів Великої Британії та Австралії. Зокрема, у статті мова про сучасні спортивні комплекси таких університетів: Лідського (Leeds Beckett University), Бірмінгемського (University of Birmingham), Солентського (Solent University), Мельбурнського (The University of Melbourne), Стерлінгського (The University of Stirling), Ноттінгемського (University of Nottingham). Розглянуто особливості різних складових частин спорткомплексів, їх оснащення та принцип роботи. Невід’ємною частиною спортивних споруд є система дослідження та контролю фізичного стану користувачів, а також обладнання, яке забезпечує якісний мікроклімат залів. Спортивні зали є доступними для студентів, провідних спортсменів, працівників університету та сторонніх людей, усюди створено умови для повноцінних занять осіб з інвалідністю.